Nei!
Derfor har jeg ikke gjort leksene, mrs. Bleckner. Jeg beklager.
Vi prøver én gang til. Matteleksen din, mr. Miller.
Og ikke lat som jeg er så dum at jeg tror på at "hunden spiste den"-
- eller "bestemor gikk bort".
Det er faktisk en kombinasjon.
Min bestemor hjalp meg med leksene. Måtte hun hvile i fred.
Og hunden min angrep henne og spiste henne.
Derfor har jeg ikke gjort leksene. Hunden min spiste bestemor.
Du er en historieforteller, Thomas. Vet du hva historiefortellere gjør?
Nei, de forteller... Ja, de forteller historier.
Jeg syns at du og fantasien din skal besøke rektor etter skolen.
- Jeg tror du vet veien. - Jeg vil si noe til mitt forsvar.
- Thomas. Ikke si noe. - Men hun...
Hør etter, elever. Dette er rektor Hampton.
En speslell gjest fra Det hvite hus skal være her på fredagens dans.
Og Thomas Miller? Jeg holder øye med deg. Ingen pøbelstreker.
Det var alt.
Lærerne forstår meg ikke. Hva så? De er ikke rockestjerner.
Det er derfor jeg foreslo at du burde snakke mindre.
- Hei, Drake. - Åssen går'e, Mildred?
Så hva skal dere finne på i dag? Låse meg inne i skapet? Rane meg?
Vet dere hva som er morsomt? Å henge meg i flaggstangen!
- Hvorfor gir du ham ideer? - Han er for dum til å få dem selv.
- Kalte du meg dum? - Ser du det? Han fatter ingenting.
- Du er så ferdig. - Vi bør nok gå.
Ja, kom så går vi.
Det vil gi sår. Hvem er du?
Cliff Randall. Deres nye vikar.
Ikke mye til førsteinntrykk, hva?
Kommer an på om du er læreren min. Jeg er mester i å smiske.
- Mange takk. - Nei, selv takk.
Han er ikke bare en kjekk lærer. Han er en lekker rockestjerne.
Hva gjør du, Jackie? Du skal jo like meg.
Det funker bare ikke for meg.
Sånn er forholdet vårt, Jackie. Vi har snakket om det før.
Så hvis jeg forstår dette riktig: Jeg er den eneste i hele verden-
- som faktisk hører på deg og de sprø historiene dine.
Og selv om jeg kanskje, eller kanskje ikke, har følelser for deg...
...så venter jeg tålmodig til du har bestemt deg.
- Jeg må utforske mulighetene. - Jeg er din eneste mulighet.
- Madison Cramer. - Madison Cramer?
- Det er mulig. - Vent. Det ringer.
Hallo? Ja, han er her. Det er til deg. Planeten Jorden.
De vil vite når du kommer tilbake.
Alle vet at Drake skal gå på dansen med Madison!
Madison? Kan du forklare forholdet ditt til Drake?
Drake var den første jeg traff da jeg begynte på denne skolen.
Og når han ikke er tåpelig...
...så er han ganske sjarmerende.
- Drake ble iallfall labpartneren min. - Og Madison ble jenta mi.
Drake. Nå er du tåpelig igjen.
Mr. Reese ba oss dissekere et dyr, og jeg sa til ham...
...at jeg nok ikke ville gjøre det. - Reese er en snål type.
Har dere sett det rare i skuffene hans?
Ja. Reese er rene psykopaten.
- Dere vet det visst ikke. - Vet hva da?
Glem det. Jeg har sagt for mye. Kom, så går vi, Hoffman.
- Hva vet vi ikke, Miller? - Reese er ikke lærer engang.
Da er vi i gang igjen.
Pappa har, som dere vet, kontakter i Det hvite hus. Han fortalte alt.
Biologisalen er i virkeligheten en statlig arbeidsplass-
- der Reese jobber som spaner. En CIA-, IBM-, NSB-fyr.
- Vil dere høre mer? - Nei. Vent... jo.
Fortell det. Ikke gjør det. Greit, snakk.
Han lager et kjemisk våpen som er så dødelig-
- at hvis det kommer i kontakt med huden, -
- etser det seg inn til bare knoklene gjenstår.
- Sa du til bare...? - Knoklene, ja.
- Hvis man er så heldig å overleve. - Alle vet at Miller alltid lyver.
Hvorfor skulle vi begynne å tro på våset nå?
- Tror du jeg ville spøke med det? - Ta oss med til laben, og vis det.
Dessverre går det ikke, for laben er låst. Og uten... nøkler...
Kom igjen, Mildred.
- Blir du med, Chapman? - Nei.
Det er redde personer her som trenger et beskyttende mannfolk.
Beklager at du ikke har et mannfolk. Bruk ham som erstatning.
Greit. Nå går jeg inn. Hvis noe skjer meg...
...så si til skoleavisen at jeg levde et sjettedels liv.
Du er så forstyrret.
- Jeg håper alt er i orden. - Hva?! Liker du ham, eller noe?
- Hører jeg riktig? - Ja, Drake.
Ja, han er veldig søt! Jeg vil drukne ham med kyss.
Etter 30 sekunder? Han er så dum!
- Du har problemer, ikke sant? - Det ville jeg ikke sagt til deg!
- Stilig. - Han er ferdig.
Jeg fikk det på meg! Det svir på huden!
Hjelp ham, Drake. Han er naboen min!
- Thomas Miller er bare knokler! - Jeg trodde han var naboen din.
Ser dere hva dere har gjort? Hjelp meg! Redd meg!
Hjelp!
Dette er ingen øvelse. Vi må evakuere bygningen.
Ikke løp. Gå på én rekke. Gå fortere hvis dere ser flammer.
Greit! Det er ikke en øvelse! Det er ikke en øvelse!
Følg hånden! Følg hånden!
Rektor Hampton?
Vi må ut av bygningen!
Det bør ikke være pøbelstreker! Jeg er ikke i humør til det!
Du ser ut som du ønsker at det brant.
Som jeg sa, mrs. Miller, så godtar jeg ikke flere skøyerstreker.
Særlig ikke fra sønnen din. Kom.
Ikke tråkk på meg! Jeg så deg nok!
- Hva skal vi gjøre? - Vi kan glemme det hele.
- Glemme det hele? - Det er jo et forslag.
Du virket usikker, så jeg sa noe.
Mrs. Miller. Ditt barns forstyrrelser bruker ikke bare min tid og energi.
De har nå nådd et punkt der elevene er i fare.
Ut over dette, hva har han gjort?
- Det er et par småting... - Miller-mappen.
Er det virkelig så mye?
- Denne gangen er du visst hektet. - Jeg har tenkt å benekte alt.
- Du er full av guffe. Det går neppe. - Det er bare indisier.
Vet du hva, Thomas? Du virker som en grei gutt.
Hvis du vil, kan vi bytte skjorter.
- Nei, det går bra. Men takk likevel. - Jeg kan gjøre det for din skyld.
Så moren din jobber for Hampton? Jeg antar at hun er der inne.
- Det må være kjipt. - Hva er kjipt?
Å ha en mamma som jobber for Sjefen.
- Det fører til visse komplikasjoner. - Er faren din også der?
Han turnerer med Ryan Sheckler.
- Hvordan var det? - Det var helt rått, gutt!
Men det sier jeg ikke til så mange.
At han er Ryan Shecklers trener? Jeg ville sagt det til alle!
Så han forteller overdrevne historier. Hva så?
Mrs. Miller? Når er det overdrivelse, og når er det ren løgn?
- Jeg vet ikke. - Det gjør jeg.
I fjor sa din sønn at en anakonda hadde rømt fra dyreparken-
- og bosatt seg på skolens toalett.
Barna var så redde at de ikke våget å gå dit på mer enn en uke.
- Er det å overdrive litt? - Nei, det er en løgn.
Gutten lyver. Han er en løgner. En løgner.
Hvis du vil at jeg skal levere inn avskjedssøknaden min, -
- så går jeg og tar Thomas med meg. Du får det som du vil. Greit?
Jeg kan jobbe ekstra om det trengs. Vil du ha kaffe, sir?
Nei.
Olaire. Du blir her. Thomas blir her.
Men vil Thomas komme på dansen og treffe presidentens datter, -
- så må vi prøve å finne på noe som får Thomas til å snakke sant.
- Jeg godtar det. - I øyeblikket er han på prøve.
Skjer det noe mer, blir han utestengt.
Du skulle slutte å lyve, og jeg skulle slutte å kjefte.
Hvordan skal jeg kunne holde min del når du ikke holder din del?
Thomas? Ikke gjør dette.
Dette er vanskeligere enn det trenger å være.
Det er vanskelig å være både mamma og pappa, hva?
Nei, vennen min. Du og jeg går gjennom en separasjon.
Det er ikke enkelt. Men vi kan ikke bruke det som en unnskyldning.
Løgnene dine og kjeftingen min.
- Kan du slutte? - Jeg skal prøve.
- Og du? - Jeg skal gjøre mitt beste.
- Avgjort. - Vi klemmer på det.
Jeg er glad i deg.
- Hvor skal du? - Til Jackie.
Nei, du. Du har husarrest. Du får absolutt ikke forlate huset.
- Thomas? Thomas? - Hva skjer, Hoffman?
Jeg kjeder meg. Pappa og brødrene mine ser på en kamp på tv.
Mamma... Å, jeg har jo ingen. Vil du finne på noe?
Jeg er blitt dømt.
Dommerens nøyaktige ord var vel:
"Du får absolutt ikke forlate huset."
- Vi ses om en stund. - Jeg får ikke gå ut!
- Føler du deg noen gang alene? - Inntil for fem år siden.
- Hva skjedde for fem år siden? - Jeg traff deg, treskalle.
Tror du tilfeldigheter styrer livet, eller er alt forutbestemt?
Jeg aner ikke, Jackie.
Samme hva vi gjør for å bli godtatt, -
- så havner vi likevel på et tak og føler oss som tapere.
Jeg har aldri skjønt dette med å være populær.
Hva gjør noen populære?
Du spør feil person.
Jeg skal fortelle deg hva jeg tror.
Du må bare være sammen med andre som er populære.
Men det må likevel være én der som er populær helt uten hjelp.
En som alle vil være venner med.
- Jeg ville gjort alt for å være ham. - Jeg vet det.
For det meste forstår jeg ikke hva jeg føler, men...
...bare det å sitte her med deg under himmelen, stjernene og månen...
Det føles liksom... bra.
Kanskje litt romantisk, eller noe.
Ja. Hvis Madison Cramer var her, ville hun klint med meg.
- Du fatter det bare ikke, hva? - Hva? Hva har jeg gjort nå?
Du er her med meg og snakker om en annen jente.
En som forresten ikke er det minste interessert i deg!
Vi må gjøre noe. Lukk øynene.
Gjør det, ellers hiver jeg deg ned. På oppkjørselen, ikke på gresset.
Nå er jeg redd.
Jeg også. For første gang.
- Jeg bør nok gå nå. - Nei, det er ditt tak. Jeg går.
- Bickelman sitter på min plass. - Beklager, Thomas.
- Nei, Bickelman. Det er din plass. - Beklager, Jackie.
Mr. Miller. Du har 45 minutter på deg til å skrive dette tusen ganger:
"Jeg skal aldri mer lyve."
- Gjenta det. - Er ikke dette en gammeldags straff?
Jeg er en gammeldags dame. Gjenta det.
- Jeg skal aldri mer lyve. - Utmerket. Skriv det nå.
- Nå skal jeg få stelt håret. - Hos birøkteren?
- Mye arbeid for én mann. - Ja, jeg antar det.
Men det er dem som ønsker at de hadde noe å gjøre.
Den ansvarlige ville nok bedt om unnskyldning hvis han var her.
- Det ville han sikkert. Albert. - Thomas Miller.
Da godtar jeg den. Unnskyldningen din.
Thomas Miller. Du mistet lånekortet her.
Og denne Thomas Miller ser ut akkurat som deg. Snålt, hva?
- Hekta. - Ja, hekta. Før jeg glemmer det:
Mrs. Bleckner ba meg sjekke om du fullfører straffen.
Tusen ganger.
Tusen ganger? Dette ser mer ut som 2000.
Ja, jeg vil vise henne at jeg har forandret meg.
Thomas. Jeg gir deg én sjanse til.
- Til å forklare trykksverten. - Skyldig, sir.
- Hvordan føles det å si sannheten? - Rart.
Du skal vel ikke sladre? Én sånn ting til, så drar jeg ut.
- Dette blir hemmeligheten vår. - Du er grei til å være voksen.
Jeg håper foreldrene dine er like greie.
Du kjenner kanskje moren min. Rektors assistent, Claire Miller.
Ja. Hun er en hyggelig dame. Og faren din?
Jeg trenger ikke frykte ham. Han er mye borte.
Greit! Publikum er fiendtlig!
Vi har ikke råd til tabber. Jeg tror dere vet hva jeg mener.
Og jeg vil at du, John Delma, skal lede oss til seieren. Greit?
Et øyeblikk, trener. Får jeg takle kvartbacken?
Ikke i dag. Ingen kvartbacktakling i dag.
Vi skal spille bedre enn vi noen gang før har spilt. Greit?
Hvis de legger pasninger...
- Hvorfor får jeg ikke takle ham? - Vi skal ikke gjøre det i dag.
Vi vil følge planen min. Greit?
John vil takle kvartbacken. Se på det som en gave til deg.
- Greit! Samling! Hvem er vi? - Jets!
- Hvem er vi? - Jets!
Er faren din trener for New York Jets?
Lblant får jeg lage forsvarstaktikken.
Jeg er bare vaktmester. Men det er bedre enn ikke å ha noen jobb.
Thomas Miller!
- Hold beina på jorden. Greit? - Greit.
- Joe Namath. - Den er min, Chapman.
Den må være verd noen dollar.
Helt siden jeg begynte her, har du tatt alt jeg har.
Jeg har ikke tatt noe fra deg. Det virker ikke rettferdig.
- Hva så? - Gi meg ballen min.
- Denne? - Jeg fikk den av pappa!
Pappa? Hvilken pappa?
Rullebrettkjøreren eller Jets' trener?
Eller pappaen i regjeringen? Hvilken pappa, Miller?
Hvem av dem ga deg denne?
Vil du ha den? Hent den!
Ja, dekkhistorien på skolen er perfekt.
Ingen mistenker noe. Kidnappingen vil skje under dansen.
De vil betale hva som helst for å få henne levende tilbake.
Jackie? Er du der?
Jeg må snakke med deg!
Jeg var I kjelleren og hørte en fyr snakke-
- om å kidnappe e jente på dansen
Vær så snill, Jackie Du må svare Hoffman Det er alvor
Unnskyld meg. Unnskyld.
- Vi må snakke sammen. - Greit. Men vi er ikke på talefot.
- Dette er viktig, Jackie! - Men ikke følelsene mine?
Stille! Jeg har en viktig beskjed.
- Jackie. Det er viktig! - Mr. Miller! Sett deg!
Som dere vet, deltok våre beste elever i en nasjonal stilkonkurranse.
Det er med glede jeg kan fortelle at vår egen Madison Cramer vant-
- med stilen som het "Å redde verden ett minutt av gangen".
Takk. Og jeg tror virkelig at vi kan gjøre det!
- Hvis vi deler livet i minutter... - Takk, Madison.
Som en belønning vil skolen vår få besøk av en spesiell gjest.
Jeg har visst om det i flere dager, men har ikke kunnet fortelle noe.
I kveld vil høstdansen vår bli beæret med et besøk-
- fra datteren til USAs president, Christina Adams.
Jeg kidnapper henne på dansen.
De vil betale hva som helst for å få henne tilbake I live.
- Mr. Miller. Gå straks til... - Til rektoren.
Ned gangen, og forbi biblioteket. Det er dit jeg skal.
- Gratulerer. - Takk, Thomas.
- Presidentens datter er i fare! - Enda en skøyerstrek, Miller?
Nei, jeg hørte ham si det i telefonen.
- Jeg skriver avskjedssøknaden min. - Det trengs ikke, mrs. Miller.
Thomas. Etter alt vi har opplevd, burde du innsett konsekvensene-
- av en så avskyelig løgn. Derfor tror jeg deg faktisk.
Mrs. Miller? Møt meg ved bjørnen.
- Ring denne mannen straks. - Dr. Nussbaum?
En dyktig barnepsykolog. Han er ekspert på vrangforestillinger.
Tror du at min sønn har vrangforestillinger?
Når dr. Nussbaum har stilt diagnosen, vil han anbefale en skole.
Men du kan bli her. Du er veldig flink.
For det første er Thomas her. Og Thomas har veldig god hørsel.
Og vrangforestillingen hans er at han trodde han kunne stole på deg.
Ironisk at du er rektor når du ikke eier prinsipper.
Mr. Randall? Kan vi snakke sammen?
Ja da. Hva er det?
Det er en gammel historie, og jeg burde kunne håndtere den.
La meg gjette. Du vet noe som ingen andre vet om, -
- og så er du ikke sikker på om du bør fortelle det eller ikke.
Så hva vet du?
- Vel, det handler om... - Liv og død.
- Hvordan visste du det? - Den er jo gammel.
En person er virkelig i fare.
Et øyeblikk, Thomas. Hallo? Ja. Bra.
Det er derfor jeg er her.
Jeg må ringe tilbake.
- Er noen i fare? - Hva? Det sa jeg ikke.
Jeg ville aldri si noe sånt.
- Thomas? - Vi ses!
- Skal du være her? - Hvor er Albert?
Den andre vaktmesteren. Den kule.
Det er fredag. Albert har fri på fredager.
- Når kommer han tilbake? - På mandag.
Ja, selvsagt. Mandag. Takk.
- Albert. Du er her! Bra. - Selvsagt. Hva har skjedd?
- Ville du kalle oss gode venner? - Vi har møtt hverandre én gang.
Ja, men har du en følelse for hvor dette er på vei? B.F.A.?
- "B.F.A."? Hva for noe? - "Bestevenner for alltid"?
Det er bra. Gi meg labben, småen.
Så hva gjør vi nå, kompis?
Vi snakker sammen. Og jeg kan si alt til deg.
Jeg vil ikke ha det på noen annen måte.
De planlegger å kidnappe presidentens datter på dansen.
Gi deg, Thomas. Vet du hva du sier?
- Greit. Fortell det du vet. - Det er alt jeg vet.
- Bussen går. Må løpe! - Vent!
Vi vet alle hvor stort dette er. Det er en tilstelning-
- uten sidestykke i skolehistorien.
Deres oppdrag er å holde ro og orden. Se til at barna er trygge.
Og enda viktigere: Se til at presidentens datter er trygg.
Ikke føl noe press. Ha det morsomt.
Mrs. Miller? Kan du bli igjen her?
Mr. Bailey og jeg har snakket sammen.
Vi tror det er bedre at Thomas ikke kommer i kveld.
Det er dessverre ikke et alternativ.
Du vet hva som står på spill, Miller.
Pressen vil være til stede. Jeg vil at alt skal se bra ut.
Si det som det er, rektor Hampton. Du vil at du skal se bra ut.
Mrs. Miller. Thomas får ikke komme. Det er ikke noe å diskutere.
Skal du ikke ta den? Sir? Skal du ikke ta den?
Mamma. Du må tro på meg.
Presidentens datter vil bli bortført. Det er sant!
Disse historiene er bare en måte for å gi deg oppmerksomhet.
Men du er ikke alene. Jeg er her. Og pappa er der ute og venter på deg.
Westpark grunnskole vil aldri bli som før igjen-
- etter besøket til presidentens datter.
Her har jeg Madison Cramer, toppelev og stilskriver.
Hva fikk deg til å skrive vlnnerstilen din?
VI har ikke råd til å fokusere på noe annet enn nået.
Hvls vi reduserer tempoet og lever ett minutt av gangen...
Takk, Madison. Der er tiden vår ute.
- Venter du besøk? - Jeg er ikke så populær, så nei.
Medlemmer av presidentfamilien har ofte opp til ti livvakter...
Hun kommer til å trenge dem alle.
- Thomas? Kan du komme hit? - Hva har jeg gjort nå?
Du glemte vesken din på skolen.
Heldigvis kom noen innom med den.
- Hei, Thomas. Kompis. - Mr. Randall.
Du hadde ikke trengt å komme.
Etter vår lille samtale visste jeg at du hadde noe på hjertet.
Takk, sir. Du kan melde deg nå.
Jeg mener at du kan gå nå. Takk.
Jeg beklager at han er så uhøflig. Vil du ha noe å drikke?
- Du virker litt nervøs, Thomas. - Og du virker ikke tørst.
Du har rett. Jeg er ikke tørst.
- For jeg ville være alene med deg. - Du er skurken, hva?
Gjør det å ha noen spørsmål meg til skurk, så er jeg nok en skurk.
Glem at vi sa noe. Jeg vet ingenting. Det er tomt her. Ledig lagerplass.
- Har du vært hos rektor i det siste? - Jeg er alltid der.
Har du lagt merke til noe uvanlig?
...I forbindelse med Christinas ankomst er sikkerheten streng.
- Ha meg unnskyldt. - Men I disse tider...
- Vær så god. Thomas? - Nei takk.
Jeg vil ikke late som jeg er tørst. Jeg er bare ute etter sannheten.
Thomas. Husk på at skinnet kan bedra iblant.
Mamma. Vær forsiktig. Veldig forsiktig.
Kom, Fighter.
Hvordan ser jeg ut, bikkje?
- Det var hyggelig å treffe deg. - I like måte.
Jeg må hjem for å dusje. Jeg må være anstand i kveld.
Hva du enn gjør, så ikke bjeff.
Alle vet at jeg ikke bjeffer. Så hvis du bjeffer, avslører hun oss.
- Thomas er ingen slem gutt. - Nei, jeg vet det.
Men gjør meg en tjeneste. Sørg for at han holder seg på rommet.
Stol på meg. Du kommer ikke til å få se ham med det første.
Går det noen gang som planlagt?
Det er fordi vi har med barn å gjøre. Da går tingene aldri som planlagt.
- Frank. Frank, er det deg? - Frank?
VI har en nødssituasjon. Du må gjøre noe.
VI må få dem bort.
Hva er det?
Sitt! Bli! Ikke spis meg!
Thomas, vennen min.
Jeg ville bare be om unnskyldning for alt som har skjedd.
- Kip? Jeg trenger din hjelp. - Er alt i orden med Thomas?
Han har problemer. Oss, vet du. Han takler det ikke så godt.
Skolen vil at han skal være hjemme, og vi må finne ham.
- Er han klar til å treffe meg? - Vi er foreldrene hans!
Vi må gjøre alt vi kan for å få ham dit han skal.
- Og det er hjem! Greit? - Greit.
Er Millers far søppelmann? Ikke rart han dikter opp ting.
Jackie. Hør her. De vil prøve å skade presidentens datter.
Jeg tror det er Randall. Den nye. Du må tro meg.
- Hvorfor skal jeg tro deg? - Du er min bestevenn, Jackie.
Så hvorfor Madison Cramer, "bestevenn"?
Hvorfor er du som besatt av ei jente som du ikke kjenner engang?
Jeg liker måten hun snakker på.
Liker du måten jeg snakker på?
- Er jeg sjarmerende, Thomas? - Slutt, Jackie!
Hør her. Jeg vet ikke hvorfor.
Det eneste jeg kan tenke på, er at det kan være forutbestemt.
Og én ting til.
Jeg vil be om unnskyldning i forveien for alle gangene jeg vil såre deg.
- Planlegger du å såre meg? - Jeg ville aldri planlegge det.
La oss si at dette med presidentens datter er sant.
- Hva nå? - Jeg drar dit og redder et liv.
- Og hva ønsker du av meg? - Du er den eneste jeg kan stole på.
Den eneste som vet at du snakker sant.
- Pen stil, Hoffman. - Mener du det?
- Ja. - Takk.
Så hvordan redder man noen når ingen tror på deg?
Ingen våpen, ingen spesielle dingser, ingen magiske krefter...
- Det blir en solid utfordring. - Jeg liker sånne.
Neste!
- Beklager. Du står ikke på listen. - Hvilken liste? Det fins ingen liste.
- Skoledansen er ingen nattklubb. - Miller. Du kan glemme det.
Mr. Miller. Du skal forlate stedet straks.
Forsvinn, begge to.
Hva skjer, Miller? Hvem er vennen din?
- Kanskje han vil spille med oss? - Du er alltid like vittig, Chapman.
- Hva gjør du, Safchik? - Kaster papiret.
Bare kast det på bakken. Faren til Miller vil ta det.
Du ber vel din far søppelmannen ta det?
Hvem har sagt at faren min er søppelmann, idiot?
Idiot. Jeg kalte deg en idiot. Hva skal du gjøre med det?
- Hva jeg skal gjøre? - Jeg spurte.
- Hva skal jeg gjøre? - Du svarer jo aldri.
Jeg skal gjøre noe. Jeg trenger ikke si hva.
- Skal du gjøre det, tøffing? - Du er så er godt som død!
Enda mer søppel til faren hans.
Hva foregår der oppe?! Thomas Miller, er alt i orden?
- Jeg tror armen er brukket. - La meg ta en titt.
Jeg tror ikke den er brukket, men vi må legge is på den.
Albert. Jeg skal si én gang til hva som kommer til å skje i kveld.
Folk vil kanskje tro på det hvis det kommer fra deg.
- Presidentens datter er i fare. - Du sa det før i dag.
Ja?
Ja, han er hos sykesøsteren.
- Jackie. Vi må vekk herfra. - Jeg vet det.
Ikke ta det personlig, men vi må bort herfra.
Du skal ingen steder, Thomas.
Vi kan jo ikke la deg løpe rundt og fortelle masse dumme historier.
- For det er vel alt det er, hva? - Ja, bare masse historier.
- Jeg vet at du vet mer enn det. - Kanskje det, Frank.
Nå som sannheten begynner å komme fram...
...er det viktig at du sier alt du vet om gjesten vår i kveld.
Her er sannheten, som jeg ser den.
Dere skal kidnappe presidentens datter, og jeg skal stoppe dere.
Thomas! Hva gjør du?
Kom!
Thomas?
Det liker du ikke, hva?
Thomas? Jackie?
Kom igjen.
Der borte, Jackie. Vi må holde oss i bevegelse.
Bli med meg.
Dette vil bli en fantastisk historie.
Men hvem forteller jeg den til? Hvem vil tro på Thomas Miller?
- Kommer an på hvordan det slutter. - Jeg lurer på hvordan det skjer.
Miller? Jeg skal si hvordan! Det går galt for deg.
Beklager, Miller. Feil hånd.
Kom nå!
Slipp oss!
Inn med dere! Jeg har dere.
Vi har prøvd å si det til dere, men dere nekter å høre etter!
Lukk opp døra, Miller. Inn med dere!
Dette burde holde på dere en stund!
Tenk at du var med på det! Det er alltid fyren med armprotese!
Du har for høye tanker om meg. Jeg følger bare ordrer, Miller.
- Skyld på meg, Miller. - Hampton. Den onde rektoren.
Jeg ba moren din holde deg unna, men likevel er du her.
Men jeg skal ikke la deg ødelegge det denne kvelden handler om.
- Og hva handler denne kvelden om? - Det gjenstår å se.
Men én sak er klar: Den er ikke om Thomas Miller.
Hold Miller og hans venninne innelåst.
Og borte fra meg og presidentens datter.
Nå er du min, Mildred.
Orden. Folkens! Orden.
Elever, foreldre, lærere.
Jeg vil takke alle for arbeidet med å gjøre dette mulig.
Det slår den svake innsatsen-
- under forrige måneds ynkelige, ynkelige kakesalg.
Men hjelp meg nå med å ønske velkommen-
- USAs yndlingsdatter Christina Adams.
- Hvem er du? - Rektor Hampton.
Jeg vil se et ID-kort.
Drake. Du må hjelpe oss. Du aner ikke hva som foregår.
Hampton, Bailey og denne Randall er alle med på det.
De skal kidnappe christina.
- Han sier sannheten, Drake. - Hør etter, Bert og Ernie.
Det er jobben min å hindre dere to i å skape vansker i kveld.
Ja da. Forhåpentligvis kommer han ingen vei med henne.
- Ikke så langt med hvem da? - Det er uviktig.
Si det nå!
Hele skolen vet at Bickelman er tent på Madison.
Og i kveld skal han visst slå til.
Bickelman? Bickelman, som spiller tuba?
Han er en kjærlighetsmaskin. Alle vet det.
Damer liker fyren med tuba.
Bickelman.
"Damer liker fyren med tuba"?
Jeg aner ikke hvor det kommer fra. Vi har dårlig tid.
- Det er mulig å komme ut her! - Du tuller vel?
Kom nå, Jackie.
Kom.
- Hei, hvor er Miller? - Jeg trenger ikke si det til dere.
- Hva sa du? - Lageret i kjelleren.
- Hvor er tubaspilleren Bickelman? - Hvem bryr seg?
Jeg beklager at jeg trakk deg inn i dette.
Alle vet at man ikke svikter sin bestevenn.
De er her nede. Jeg sa jo at jeg skulle finne dem.
Og jeg måtte gå i hvitt.
- Når begynte du å bry deg om sånt? - Jeg er fremdeles ei jente.
Her inne! De er fanget som to små rotter.
Gutten er borte!
- De var jo nettopp her! - Hvor dum er du egentlig?
- Vi må finne Thomas Miller. - Hvem er den populære nå?
Ja, vi prøver der oppe!
- Det brenner! - Brenner?
Det brenner!
- Hva gjør vi nå? - Hopper.
- Vi må komme fram til Christina... - Før meg? Er det planen?
Hvorfor er det alltid en som ikke er glup nok til å ligge unna?
Hvis man gjør det, har man jo ikke noe å fortelle senere.
- Skal du ikke ta den? - Nei. Den er ikke min.
Du slipper ikke unna. Skolen kryr av snut og presidentlivvakter.
Og det holder at vi skriker skikkelig høyt.
- Greit. Vi har skreket ferdig nå. - Det er nok lurt.
For den neste lyden deres kan svært godt bli den siste.
Den der er min.
Grissom. Ha helikoptret på taket om ti minutter.
Nei, vi slipper unna med dette. Jeg er ganske imponert over meg selv.
- Ikke gjør oss noe! - Slipp meg!
- Spar livet vårt! - Sett dere ned! Ned på golvet.
Sånn skal vi gjøre. Dere to skal sitte her...
...og telle til 7430. Når dere er ferdige, kan dere gå.
Det blir morsomt. Begynn å telle.
Én, to, tre...
Thomas? Er det i orden å være redd?
Ja. Det er i orden å være redd.
Etter dansen blir det fotografering med meg og presidentens datter.
- En applaus for Madison Cramer. - Svøm en tur, Bickelman.
Jeg vil ønske deg velkommen på elevenes vegne-
- og takke for at du besøker oss. Her skjer det ellers aldri noe.
Og jeg vil gjerne takke deg for en fantastisk stil.
Og den er så sann! Hvis vi bare deler livet vårt inn i minutter...
Takk. Takk, Madison.
Det er en glede å representere Det hvite hus.
Westpark grunnskole er rå!
- Thomas? Hvem låste dere inne? - Tør jeg si det? Hvem er snille her?
- Miller? Du blir med meg! - Nei, han blir her.
- Jeg vet ikke hvem som er snille! - Frank Marquis, Secret Service.
Secret Service? Du er virkelig en av de snille.
Når noen i presidentfamilien skal et sted, drar vi dit først.
Vanligvis skjer det ikke noe. Jeg burde trodd deg.
- Jeg er vel lite troverdig. - Du har litt av et rykte.
Er du også fra Secret Service? Det er bedre enn å vaske golv.
Det er ikke det man gjør som definerer en, men den man er.
Jeg hadde tenkt å ringe deg, men finner ikke mobilen min.
- Vi må finne ham. - Jeg tror jeg vet hvordan.
Bli med meg! Vi har liten tid!
Thomas Miller?
Hallo! Jeg er her!
Jeg er her!
- Ser du ham? - Nei.
Hold øynene åpne. Signaliser hvis du ser ham.
Dermed har vi fått våre 33 min. Med Christina Adams.
Du er flink til å danse.
Denne dansen er rå.
Nå har jeg deg!
Bleckner har en pistol!
- Herregud! - Unna!
Få alle ut av gymsalen! Evakuer bygningen!
- Thomas! Vær forsiktig! - Ta et skritt bakover, alle sammen!
Ellers må jeg gjøre noe veldig lite pent.
- Slipp meg! - Kom tilbake til skolen!
Thomas?
- Du slipper ikke unna. - Grissom. Malcolm J. Grissom.
Og jo, jeg slipper absolutt unna.
Kom igjen!
Slipp henne, Grissom. Det blir enklere for deg da.
- Det vil ikke skje. - Hjelp meg.
- Hvorfor gjør du dette? - Jeg ville være med i Secret Service.
Beskytte presidenten og familien hans.
Jeg søkte minst 20 ganger, men fikk alltid nei av psykologen.
Og hvis jeg ikke får jobbe for dere, vil jeg jobbe like godt mot dere.
Hva er kravene dine? Du må ha en liste med krav.
Akkurat. Krav.
Jeg har krav. Men jeg vil ikke fortelle deg dem.
- Kom igjen. - Christina!
- Hvor skal du? - Jeg skal redde Christina.
Thomas. Du har gjort mer enn nok. La proffene overta nå. Greit?
Kom nå.
"Jeg trenger hjelp." Ingen kommer for å hjelpe deg.
Går det bra?
Hvorfor redder dere ikke Christina?
Gutten er ute. På vei til taket.
- Hvor skal du? - Christina trenger min hjelp!
Takk!
- Du slipper aldri unna med dette! - Du er ei optimistisk, lita jente.
Unnskyld meg. Har dere sett Thomas?
Sir. Vi har et nytt problem. Rødtoppen er på vei opp.
Greit. Serrano. Malloy. Kom.
Thomas? Thomas!
- Thomas! Stopp! Det er for farlig! - Christina trenger min hjelp!
Turk. Vi er snart på taket. Land det helikoptret nå.
Jeg går opp.
En galning prøver å kidnappe presidentens datter!
Thomas!
Du må roe deg ned. De vet hva de gjør.
- Men vet Thomas det? - Hva mener du?
- Se, Kip. - Tuller du?
- Thomas! - Thomas?
- Hva driver han med? - Jeg kan ikke gi meg nå, sir.
- Jeg må gjøre dette! - Det holder, Thomas!
Jeg må redde Christina.
Beklager!
"Beklager"?
Vi er klare for ombordstigning.
Her er din nye venn, herr Pistol. Er du grei, er han grei.
Virker det rettferdig? Kom nå.
- Hvem er du? - Thomas Miller. Jeg skal redde deg.
Det er gutten din, Miller.
Kom.
Ikke skyt! Vi har barn der oppe!
Hold deg nær meg. Ikke la din nye kompis bli sint.
- Jeg må på skolen i morgen. - Inn med deg.
Du også, presidentprinsesse.
Da tar vi av, Turk.
Det vil ordne seg.
Da tar vi av, Turk.
Alle skal spille helt.
Christina er i helikoptret!
- Herregud! - Mildred?
Pappa! Her oppe!
- Redd oss, pappa! - Vent!
Nei!
- Pappa! - Thomas!
Thomas! Vent!
Hopp, kompis! Dere klarer det!
- Hva skal vi gjøre?! - Vi hopper.
Thomas?
Thomas! Kom igjen!
Du klarer det! Det lover jeg!
- Ta hånden min, så går det bra. - Jeg tror på deg.
- Vi kan gjøre det, Christina. - Thomas! Nå er jeg her!
På tre. Én, to, tre!
Du kom virkelig for å redde meg.
Flyturen er avlyst.
Thomas Miller har alltid vært en av mine yndlingselever, ikke sant?
Jeg er så glad i den Miller-gutten!
Mamma!
- Jeg er så glad i deg. - Og jeg er glad i deg.
Beklager at jeg tvilte på deg, Thomas.
- Du var en ekte helt, Thomas. - Mange takk.
Sånn skal det være, Thomas! Du var i siget, kompis!
Jeg ville aldri klart det uten en viss persons hjelp.
Jeg vil at dere skal treffe en fantastisk mann: Faren min.
Pappa!
Dette er faren min.
Hyggelig å treffe deg.
Du har rett, Albert. Det er den man er som betyr noe.
- Det stemmer. - Thomas!
Bra jobbet!
- Suveren prestasjon. - Takk.
- For at du stilte opp, Hoffman. - Alltid.
Skal vi gå og kjøpe iskrem?
- Hei, Thomas! - Hei.
Jeg lurte på om du kunne følge meg hjem.
- Jeg kom hit med Jackie, og... - Han vil gjerne gjøre det.
Hva driver du med?
Du har reddet et liv. Nå gjenstår det bare å få jenta.
- Du må vinne jenta. - Men jeg kom hit med deg.
Hei igjen.
- Hei. - Hei.
- Hvor er Madison? - Jeg fulgte henne hjem.
- Hun nevnte en dans i morgen... - Og du skal gå dit med henne?
Nei. Det er kanskje for sent, men jeg lurte på om du ville bli med meg.
Jeg er ikke med. Hva med jenta?
Hun er her.
Jeg tar kanskje til og med på meg kjole.
Det er en glede å presentere våre spesielle gjester-
- som er her for å feire vår helt Thomas Miller. Huckapoo!
SLUTT Tekst: Tor Hundstad www.sdimediagroup.com